Možeš li da poveruješ? Muzička verzija "Slatke ptice mladosti."
- Koga oni zezaju? - Hvala Bogu što si hteo da odeš.
Možeš li da poveruješ? Madeline Ashton? Podizanje mrtvih u život.
Treba mi piće.
Senzacionalna je.
Čoveče!
Izborana, izborana mala zvezdo...
nadam se da neće zapaziti ožiljke.
Stigli su vam gosti, g-đice Ashton.
G-đica Helen Sharp sa jednim gospodinom.
- Kako izgleda? - Ko?
Helen, idiote.
Ne znam. Pametno, nekako otmeno.
Otmeno? Stvarno? U poređenju sa kim?
Sranje.
Mad!
Hel!
- Ne mogu da verujem. - Kako si?
- Prošlo je dosta vremena. - Znam.
Nemoj da si se usudila da kažeš koliko.
Mad, hoću da upoznaš...
Dr. Ernest Menville, moj verenik.
Bili ste jednostavno predivni.
Ernest Menville? Dr. Ernest Menville, plastični hirurg?
- Da. Bili ste savršeni! - Ernest je pravi obožavalac.
- Čitala sam sve o vama. - Ona plesna tačka. Bogo moj.
- Ne mogu da verujem da sam vas upoznao. - Nikada mi nije pominjao da je tvoj obožavalac.
- Oboje smo veliki obožavaoci. - Sigurna sam da me je spominjao.
Zar ne?
Pa, tako sam srećna zbog vas... oboje.
Šta se desilo sa onom stvari, sa pisanjem?
- Oh, pa, još pokušavam. - Helen, nemoj biti skromna.
- Ona je brilijantan pisac,g-đo. Ashton. - Gospođica.
Recite mi, doktore...
Mislite li da ćete mi uskoro zatrebati?
Pa...
jeste li vas dvoje odredili datum?
- Da... jesmo. - Ne, u stvari...
Vidimo rez koji ćemo napraviti na kapku...
Postoje dva zadebljanja na gornjem i tri na donjem kapku.
Oops. Vidi svo ovo krvarenje.
Vata. Brzo, molim.
Za ime Božije, Helen, to je bila samo večera.
Žena je htela moje profesionalno mišljenje.
Ernest, ti ne znaš Madeline tako dobro kao ja.
Ona te želi. Ona te želi zato što si moj.
I ranije mi je otimala muškarce.
Samo se nasmeje, namigne i oni odmah pojure kod nje.
Zato sam i htela da je upoznaš pre našeg venčanja.
Htela sam da vidim da li ćeš položiti Madeline Ashton test.
Molim te... Nemoj da padneš.
Ne bih podnela to opet.
Ne znam šta bih uradila.
Da li znaš kako smešno zvučiš?
Draga,
Ja uopšte nisam zainteresovan za Madeline Ashton.
G-đice. Helen Sharp? Ovde vaš stanodavac. Otvorite vrata, molim.
Znam da ste unutra!
Imam nalog za vaše iseljenje.
Ako ne budete izašli,
- Razvaliću vrata. - Šta ti radiš ovde?
Sa mnom je i policija. Ako ne otvorite, razvalićemo vrata.
- Pa, govori! - A to ću vam i naplatiti.
- G-đice NYPD, idemo. - Čuli ste šta je rekao.
Nadrljali ste.
Hajdemo. Otvarajte!
Imate pravo da ćutite.
Ako odustanete od ovog prava...
Jesi li luda?
Hajde. Nosite je odavde!
Pa...
šta je sa tobom, Helen?
Nismo te čuli odavno.
Da li postoji nešto...
o čemu bi... volela da... pričaš sa grupom?
Da.
Volela bih da pričam o...
Madeline...
Ashton.
Prestani! Prestani! Stani!
Ne! Ne!
Da li smo do ovde došli, Helen?
Šest meseci terapije. Nisi ni gram lakša.
I još pričamo o Madeline Ashton!
- Misliš li da ja volim da pričam o njoj? - Da li misliš da ja uživam?
To misliš? Bolje razmisli još jednom!
Oh, Helen, da bi imala život,
da mi svi mi imali život,
moraš da zaboraviš na nju.
Moraš je izbrisati iz svog uma.
- Moraš potpuno eliminisati svaku... - Šta?
Moraš potpuno eliminisati...
U pravu si.
Šta?
Apsolutno si u pravu.
Da?
Imam isporuku za Madeline Ashton i Dr. Ernesta Menvilla.
Dobro jutro, madam.
Izgledate apsolutno čarobno.
Hej, čekaj malo.
Zar nisi zaboravila nešto?
- Četvrtak je. Treba samo da... - Nije bitno.
Mislim da treba to da kažeš svakoga jutra.
Vrlo dobro.
Oh, madam, izgledate mlađe svakoga dana.
Hvala ti, Rose. Hvala ti puno.
Tako je slatko... Šta je ovo?
Vaše karte za promociju knjige Helen Sharp.
Upravo su stigle.
Karte za promociju knjige Helen Sharp!
- "Zauvek mlad"? - Sviđa mi se takav naslov.
Oh, zauvek mlad! Sigurno.
I večno debela!
Pametne li male veštice. Sredila nam je sedeća mesta.
Veoma mi je teško da poverujem...
da je ustao ranije i namestio svoju stranu kreveta.
- Ne, madam. - Pa, gde je onda spavao?
Opet?
Dabar je uvek bio od velikog interesa za čoveka.
On je drugi najveći glodar na svetu.
Dr. Menville?
Da li je to slika anđela koju vidim?
- Dr. Menville, slatki ste. - Hvala ti, Rose.
Više votke.
Specifična karakteristika dabra...
je veliki, pljosnati rep.
- Da li je ustala? - Da, gospodine.
U kadi je.
Pejdžer vam je zvonio. G. Franklin opet.
Rose! Ti si.
Lepo, draga, hvala ti. Kao kamen.
Obučen si. Specijalni povod?
- Posao. - Dripac!
Dr. Menville, hvala Bogu.
- Žao mi je zbog ovoga. - Da.
Potpuno je spreman. Naše vrhovno osoblje je okupljeno i čeka.
Dobro, siguran sam da će biti dobro. Samo se smirite.
Da se smirim? Jesam smiren. Svi su smireni ovde.
- Ko je? - Fernando Rivas, glumac.
Udavio se u svojoj kadi. Veoma je naduven.
Vodio je ljubav sa svojom novom verenicom.
Starom 18 godina, sa Kube.
Ima taj izraz sreće koji je potpuno neprikladan.
Hvala vam, g. Franklin, videćemo ako možemo da mu damo malo karaktera,
manje dubine.
Dubine? Oh, ne, Dr. Menville, ne možete dati karakter manje dubine.
Ljudi ga moraju prepoznati.
- Dobar dan, g-đo Ashton. - 3:00 sa Anom.
Da, znam. Možete sići.
G-đo Ashton, kako ste? Drago mi je da vas vidim!
Slušaj, imam stvarno važnu žurku večeras.
Veoma važnu. Razumeš me?
Bićete najlepša!
Mora da bude i bolje od toga.
Žao mi je, ali plazma separacija...
je veoma traumatičan proces po telo!
Naš stav jasno zabranjuje...
više od jednog u periodu od 6 meseci.
Pa? Skoro je toliko i prošlo.
G-đo Ashton, imali ste jedan pre tri nedelje.
- Šta kažete na jedan lep kolagenov? - "Kolagenov"?
To je kao da ste mi rekli da se operem sa sapunom i malo vode!
Ovo veče mi je veoma važno.
- Ja vas mogu našminkati. - Šminkanje je uzaludno!
Nema efekta više.
Da li me slušaš? Da li te je briga uopšte?
Stojiš tu sa 22-godišnjom kožom i sisama čvrstim kao stene...
i smeješ mi se.
Mogu ti više platiti.
Nešto... na ličnoj osnovi.
Znaš li na šta mislim? Šta kažeš na to?
Novac nije problem. Ne znači mi ništa.
Stvarno mi je žao g. Chagall. Stvarno, stvarno žao.
Anna, ne pričaj, samo izađi.
Ostavi nas same, hmm?
- Ne želim više da te gledam. - Oh, okej.
Hvala ti puno.
Molim vas.
- Pretpostavljam da treba da se izvinem. - Oh, ne, ne.
Potpuno vas razumem.
- Molim? - Ali nažalost mi smo samo smrtnici.
Ograničeni... zakonima prirode.
Pa, šta da se očekuje?
Mmm, mmm, to zavisi.
Nisam mogao a da ne čujem vašu malu šalu da vam pare nisu bitne.
- To nije bila šala! - Vidim.
Pitam se, g-đo Ashton,
da li ste ikada čuli za...
Lisle Von Rhuman?
Ah... ne.
Ne, naravno da niste. Malo njih jeste.
Samo odabrana grupa.
Ona vam može pomoći.
Ovo je njena adresa.
Prima pozive danju... i noću.
Eh...
To je veoma, veoma odabrana grupica, razumete li?
Naravno.
Drago mi je što se, ovo desilo g-đo Ashton.
Viđaćemo se mnogo više, mislim.
Da, mislim da će biti tako.
Čudak.
Baš moraš da dišeš?
Isuse, šta je uradila? Potrošila bogatstvo?
Dobro veče.
Evian, molim. Bez leda.
- Dr. Menville? - Da.
- Ernest Menville? - Da.
- Ćao, ja sam Vivian Adams. - Ćao, da li smo se upoznali?
Davno. Nisam imala priliku da vam se zahvalim...
na odlično obavljenom poslu koji ste uradili na mojoj tetki Esther.
Oh, pa, hvala vam puno.
Njena boja, nijansa.
- Kako ste joj izrazili vilicu. - Pa, to mi je posao.
Bila je prava šteta sahraniti je.
Lepo od vas što tako mislite.
Smem li da znam u čemu je tajna?
Farba u spreju.
Vidite, ne možete koristiti običnu šminku na mrtvoj koži.
Pore su suviše suve.
Morate korititi četku da bi ste utrljali šminku u pore.
Jednog dana sam se našao u radnji i zapitao se, "A zašto ne boja za lutke?"
Ima sopstvenu hemijsku adheziju, postoji u boji kože...
Izvinite me!
Da li si je videla?
Kakva šala. Ona uopšte nije ovde.
- Oh, pogledaj tamo. - Št...
Oh, izgleda kao da je izgubila koji kilogram!
- Odlazimo. - Gluposti. Idemo da popričamo sa njom.
Ne. Ja ću da pričam sa njom.
Samo hoću da znate da sam vam na raspolaganju.
Možete me zvati u bilo koje doba dana ili noći.
Dao sam vam sve moje brojeve?
Mad?
Hel!
Ne mogu da verujem!
Helen, draga, 12 godina! 12 dugih godina!
A vidi tebe, ti imaš... struk.
Oh, nisi se promenila.
Tako mi je drago što si došla. Nisam znala da li ćeš.
Pričala sam sa mojom savetnicom a ona mi reče,
"Madeline Ashton ide na svečano otvaranje koverte."
Ljudi znaju biti tako okrutni.
Otpustila sam je. Pa, skoro da jesam.
To je bilo slatko od tebe draga.
- Hoćete li? - Naravno.
- Pa, kako je? - Raj, pravi raj.
- Ernest je kao san. - Srećna sam zbog vas.
Često pomislim "Ja ne zaslužujem ovo"...
jer je bilo na tvoj račun.
A zbog toga se osećam... užasno.
Slušaj, to je bilo davno.
Nisi ga ti ukrala. On je otišao tebi.
Nisi bila ti u pitanju. Nego on.
Hoću da znaš nešto.
Nikada nisam krivila tebe. Nikada!
- Da ne poveruješ kako izgleda. - Koliko joj je godina?
- Pedeset. - Pedeset?
Mora da se šalite.
Pitam se u čemu je tajna.
- Ispostavilo se da je život prava žurka. - Ti si mrzeo žurke.
To je bilo dok sam bio mator. Treba sad da me vidiš.
Nisam znala da si tako nesrećan.
Nikada nisam mogao da te slažem.
Znam kojom vrstom... posla se sada baviš.
Nije to posao.
Prodao bih dušu da mogu opet da operišem.
- Oh, Helen, Protraćio sam život. - Ne, Erneste.
Ona te je protraćila.
Udala se za brilijantnog hirurga...
i pretvorila ga u pogrebnika.
Hoću da znaš nešto.
Nikada nisam krivila tebe zato što si me ostavio.
Uvek sam znala da je ona kriva.
Ona je žena.
Žena, Erneste.
Iz Newarka, za ime Božje.
Nikada joj neću oprostiti to što ti je uradila.
Nikada.
Dakota!
- Šta nije u redu? - Ništa.
Nisam znao da ćeš dolaziti.
- Oh moj Bože, nisi sam. - Naravno da jesam.
- Potpuno sam sam. - Dakota?
U stvari, potpuno nije baš reč koju sam tražio.
- Kako se usuđuješ da me praviš jeftinom! - Madeline, zaboravio sam.
- Ona je ovde... Tu je da bi popravila... - Ko je ona?
- Pokušavam da ti kažem... - Ko je to malo parče mesa?
Ona je drugarica tipa koji je, bio ovde da popravi...
- Isuse, laži brže! - Pokušavam.
Vidi, moraš mi verovati. Ovo je savršeno nevino.
Hej, hej, hej.
Muka mi je od ovog sranja, jel znaš to?
- Ja ti činim uslugu. - Činiš mi uslugu?
- Dala sam ti... - Da, dala si, ja sam davao. Jaka stvar!
Neko mi je rekao da smo smešan par.
Šta misliš kako sam se osećao?
Nikada ne misliš na moja osećanja.
Idi nađi nekoga svojih godina, Madeline!
Madeline! Moram hitno da pričam sa Madeline!
Ne.
Madeline. Moram hitno da pričam sa Madeline!
Da.
- Dobro veče. Nadam se da nije... - Ne uopšte, g-đo Ashton.
G-đa Von Rhuman vas očekuje.
Jel tako?
Sačekajte ovde, molim.
Za mnom, molim.
Izvinite me.
Nadala sam se da ćete doći.
Napravi mesta za moju prijateljicu, Isuse!
Ali...
budi u blizini.
Smem li reći da sam uvek smatrala da ste jedno...
od najlepših lica koje je...
ikada krasilo veliko platno.
A za vašeg muža mogu samo reći,
da je njegova reputacija neprevaziđena.
Upravo sam stigla u grad. Ja pratim proleće.
Nisam videla jesen ili zimu godinama.
Mi smo stvorenja proleća, vi i ja.
Ja u stvari nisam sigurna zašto sam došla.
Vi se bojite... same sebe,
svog tela za koje ste mislili da poznajete.
Molim?
Ja sam ona koja razume.
Ja sam ona koja zna vašu tajnu.
Ko je?
Madeline. Moram da pričam sa Madeline.
Ona nije ovde.
Ah, hvala Bogu!
Kako si ušla? Nisam čuo kapiju.
Nisam ni želela da je čuješ.
Erneste, zamoli me da odem.
Zamoli me da napustim ovu kuću odmah!
- Samo što si stigla. - Znam, znam.
Ali mi je bio potreban samo tren i ja sam bila opet na početku.
A gde je to?
- Nemoj se praviti da nisi svestan toga. - Čega?
Ti si snažno seksualno biće, Erneste.
Jesam?
Da, jesi.
Ako ti to nisam ranije rekla, to je iz razloga što...
nisam bila tip devojke koji može da kaže...
"seksualno" a da ne pocrveni.
Pa, sada mogu.
Seksualno.
Senzualno.
Seksi.
Seks.
Seks!
Tako tople, tako pune života.
A već se život gubi iz njih.
To je životna vrhunska okrutnost.
Pruža nam ukus mladosti i vitalnosti...
a onda nam daje ulogu svedoka sopstvenog raspadanja.
Pa, takav je zakon prirode.
Jebo zakon prirode!
Šta je to?
Ono po šta ste došli.
Dodir magije...
u ovom svetu opsednutom sa naukom.
Tonik.
Napitak.
Kakav mu je efekat?
Šta mislite koliko mi je godina?
Ne bih...
Hajde. Nemojte mi laskati.
Trideset osam.
Oh, dvadeset osam. Dvadeset... tri?
Imam sedamdeset i jednu godinu.
Takvo mu je dejstvo.
Zaustavlja potpuno proces starenja...
i tera ga na povlačenje.
Popijte taj napitak i nećete ostariti ni dan više.
Nemojte ga popiti... i gledajte sopstveno raspadanje.
Pošto je?
Gorka priča o novcu...
Bojim se da nije tako jednostavno.
Cena je, vidite, različita za svakoga.
Pa, za mene, kolika je?
Pa, hvala vam puno. Mislim da ću sada da krenem.
Sedi!
Ispružite ruku.
Jesi li luda?
Posmatrajte.
Primate čekove?
Dobro.
Ali morate mi obećati.
Tajna koju delimo nikada ne sme postati javna.
Možete nastaviti karijeru u narednih deset godina,
10 godina savršene, neizmenjene lepote.
Ali pri kraju toga vremena, pre nego što ljudi postanu sumnjičavi,
morate nestati iz očiju javnosti zauvek.
Možete se povući.
Možete izlažirati sopstvenu smrt...
ili...
kako je jedna od mojih klijenata rekla,
"Volela bih da budem sama, yah."
Ne! Nije valjda!
Naiskap.
- A sada, upozorenje. - Sad, upozorenje?
Čuvajte se.
Vi i vaše telo ćete biti zajedno na veoma dug period.
Budite dobri prema njemu.
Siempre viva. Živite zauvek.
Ne mogu da verujem... Da li si...
Oh... Ja sam devojka!
Erneste, moramo prestati.
Znam da mi... Znam da...
Stvarno, Erneste.
Erneste, ne ljuti se na mene.
Borim se protiv ovoga najjače što mogu ali jednostavno...
Pogledaj se!
Već ti je uništila karijeru.
A sada ti lomi i srce,
krade ti ponos,
spavajući sa ljubavnicima...
po celom gradu.
Znaš za to?
Svi znaju.
Na žurci, ljudi su pričali samo o tome.
Kako me možeš voleti, Helen?
Bio sam slabić toliko dugo.
Trebao sam se razvesti od Madeline još odavno.
Boga mi, to ću i uraditi!
Prva stvar koju ću da uradim sutra ujutru,
je da zatražim razvod od Madeline Ashton.
- Erneste? - Ponedeljak.Najkasnije u utorak.
Razvod? U Kaliforniji?
To je ono što ona i hoće da ti uradiš.
Nećeš se snaći u siromaštvu.
Ne možeš joj dopustiti da se izvuče tako.
Onda ne postoji ništa što se može učiniti.
Oh, da, postoji.
Slušaj me, Erneste.
Razmišljala sam o ovome, detaljno i ovo je jedini način.
Večeras, dok ona spava, tiho ćeš sići dole,
i uzećeš svaku čašu sa police.
Onda ćeš uzeti ovaj Narkonal...
i polako preći sa njim po svakoj čaši.
Kao što znaš, Narkonal je veoma jako umirujuće sredstvo na alkoholnoj bazi,
tako da ti ga neće biti potrebno puno.
Sutra, zvaću Madeline da se oprostim sa njom.
- Nagovoriću je da me pozove na večeru. - Zašto ne bi došla na večeru?
Onda, za večerom, nazdravićemo.
Bez obzira iz koje čaše bude pila,
Narkonal će biti na njoj.
Ti i ja ćemo raditi zajedno. Prvo, završićemo sa večerom.
Onda ćemo je staviti u kola, i odvesti je na vrh Mulholland puta,
pozvaćemo policiju i reći im da smo videli pijanu ženu koja krivuda mnogo blizu ivice
Neka pijana žena krivuda kod Mulhollanda mnogo blizu ivice.
Uspravićemo je na vozačevom sedištu...
i namestiti kao da je...
popila malo više.
Ubacićemo menjač u brzinu,
staviti joj nogu na gas,
postaviti ruke na volan...
i poslati je na put.
Dok se bude izvršila autopsija,
Narkonal će potpuno iščeznuti,
ostavljajući samo tragove alkohola.
Biće obeležena kao još jedan pijani vozač.
- Proveriće joj nivo alkohola... 4.0. Tražila je.
...i ništa više neće moći zaključiti.
Slučaj zatvoren. Madeline mrtva.
A mi slobodni!
Šta mi to pričamo?
- Ne možemo to uraditi, Helen. - To je jedini način.
Kada je ne bude više bilo,
možeš započeti svoj život ispočetka.
Ja mogu započeti život ispočetka.
Oh, bićemo tako srećni!
Ona te ubija.
Znači... to bi bila samo-odbrana.
Samo-odbrana.
Bože moj, vratila se!
Moramo da pričamo.
- Popij još jedno piće i idi u krevet. - To bi volela.
Volela bi da pićem oteram sebe ranije u grob.
To se neće desiti!
- Nećeš mi uzeti pare! - O čemu to pričaš?
Kada si zadnji puta radila, Madeline? Pravi posao?
Sve što si imala, zadužila si se kod mene još odavno. Tvoje lice mi duguje.
Promenila si friziru?
Kakvo oko.
Ne čekaj me.
Jeftina.
Šta si rekao?
Nazvao sam te jeftinom. To mislim o tebi.
Kome se ti to obraćaš?
Ti si jeftina, nalickana mala droljica.
Šta ti misliš ko si?
- Ni nalik onoj ženi koju sam oženio. - Ti si ništa!
- Ti si fufa! - Ti si tragični, pijani klovn.
- Čuvaj se, Madeline. - Tako je. Pijani.
- Pazi šta pričaš. - Pijani.
Ne moram više ovo da trpim!
Trpećeš sve što imam da ti dam! Uvek si i trpeo.
Više nisi ni muškarac. A meni je potreban jedan!
Pravi muškarac, a ne neki pijani, propali pogrebnik...
koji je ispod pojasa podjednako mrtav kao i njegovi klijenti.
Hej, možda bih se više i zabavila sa nekim od tvojih klijenata!
Kod njih bi makar znala da ću dobiti nešto kruto...
Zar si zaista mislila da ću trpeti zauvek, Madeline?
Jesi li?
Ti si okrutna, okorela, pohlepna kučka!
Molim te? Molim te?
Oh, Bože! Oh!
- Madeline, tako mi je žao. - Pomozi mi! Pomozi mi!
Požuri!
Pomozi mi! Požuri, smotani!
Apartman 1110, molim.
Helen, ja sam, Ernest Menville! Uradio sam to!
Nisam mislio da to mogu, ali uradio sam!
Gurnuo sam je niz stepenice. Mrtva hladna je.
Govorila mi je najružnije reči i sada je mrtva.
Imao sam taj osećaj u sebi koji nisam mogao obuzdati.
Slobodni smo, Helen. Ali se bojim da ću goreti u paklu.
Vrat joj je slomljen nema puls i mrtva je.
Koji deo plana ti nije bio jasan?
-PREŠLI SMO GA TRI PUTA, ERNESTE. - Ne razumeš.
- ERNESTE, PREŠLI SMO GA TRI PUTA. - Ne razumeš.
Jednostavno se desilo. Bilo je slučajno.
Bolje je od nesreće. Makar će izgledati kao nesreća.
- DA LI SI ZVAO POLICIJU? - Ne, prvo sam pozvao tebe.
ERNESTE, TI... JADNO, SLATKO STVORENJE.
AKO POLICIJA BUDE PROVERAVALA, TELEFON, ZAR NE MISLIŠ DA ĆE IM BITI..
- ČUDNO ŠTO SI MENE PRVO NAZVAO? - Moj Bože.
- U pravu si. - NARAVNO DA SAM U PRAVU!
- Da ih sada pozovem? - NE.
MORAMO PRVO DA SMISLIMO ŠTA ĆEŠ PRVO DA KAŽEŠ.
- Pa? - RAZMIŠLJAM.
OKEJ, ZNAM. GDE JE TELO?
- U podnožju stepenica. - DOBRO.NE POMERAJ JE.
- ČIM BUDEMO PREKINULI, ZOVI POLICIJU. - Okej.
RECI IM DA SI PRIČAO SAMNOM KADA SI ČUO STRAŠAN VRISAK.
OKRENUO SI SE I VIDEO MADELINE KAKO PADA NIZ STEPENICE.
- Tačno. Savršeno. - DRŽI SE TE PRIČE.
AKO BUDU PROVERAVALI TELEFON, TO ĆE IM POTVRDITI TVOJU PRIČU.
- Razumem. - ŠTA JE SA VREMENOM SMRTI?
- MOGU LI DOKAZATI DA JE DOŠAO KASNIJE? - Ne, ne.
Veoma je teško tačno odrediti vreme smrti u minutu.
- To nije precizna nauka. - Erneste? Erneste!
Erneste, gurnuo si me niz stepenice!
Beži od mene!
I da znaš da hoću! Životinjo! Psihopato!
- Ne približavaj se. - Guraču žena!
Ne približavaj mi se, ne prati me i ne pričaj samnom.
I ne nameravam.
Moram samo da obavim jedan telefonski poziv.
9-2, jel tako?
Sada si u govnima, druškane!
Madeline, pogledaj se!
- Huh? - Pogledaj se!
Erneste!
Moje dupe!
Ja vidim... svoje dupe!
- Nešto ti nije u redu i sa vratom. - Rekla bih tako.
Ja bih se definitivno slozila!
Jesi li dobro, medena?
Da.
Erneste...
Šta nije u redu samnom?
Iščašila si vrat. To je u pitanju.
Može se desiti. Ja to nikada nisam video ali se može desiti.
Da, pa? Sredi to.
- Kako? - Ne znam. Uradi to!
Ne bih znao odakle da počnem, Madeline.
Za ime Božje!
Medeni, mislim da mi je potreban lekar.
- Šta je ovome tipu? - Ona je na samrti!
Doktore, ona je na samrti.
Hoćete li mi dopustiti da ja to presudim?
U čemu je problem?
Pala sam niz stepenice.
Opaaaa. Jel nešto slomljeno?
Ne mislim. Mislim, bolelo bi, zar ne?
Mislim da bi, da.
Možda moj zglob, ali mislim da me vrat malo boli.
Hajde da vas pogledamo. Koji je zglob u pitanju?
Desni.
- Da li vas boli kada uradim ovo? - Ne.
- A ovo? - Jok.
- Dobro, a ovo? - Ne.
- Ovo ne boli? - Ne.
Hoćete da kažete da vas ne boli kada uradim ovo?
Ne boli me. To sam vam već rekla.
Dobro, šta ste ono rekli u vezi vašeg vrata?
Malko me boli kada okrenem glavu u stranu, razumete li?
Možda ste samo...
Okej, dobro. Vidim.Razumem.
- Šta je sa šokom? Da proverimo? - Možda je šok.
Može biti da je šok.
Šta je...
Šta? Šta je bilo? Šta nije u redu?
To je, interesantno je.
U redu je.
Mislim da je to otprilike to.
- Smem li da gucnem malo toga? - Naravno.
Pa, znate šta. Mi, ovo, čudna stvar.
Vaš zglob je, koliko ja mogu da kažem,
polomljen na tri mesta.
I smrskali ste, dva pršljena.
Nisam siguran bez rendgena.
ali kosti koje se naziru ispod kože, nisu dobar znak.
I, uh... temperatura vašeg tela je pala ispod 20 i...
i, vaše, vaše, vaše...
vaše srce više ne kuca.
Šta to dođavola znači?
Tačno! Tačno šta...
Mislim... da ću da odem po drugo mišljenje.
Doktore?
Moglo je da bude gore.
- Sam ću te pregledati. - Ne.
- Sedi mirno. - Ne diraj me.
- Moj Bože, u pravu je. - Nije u pravu. Ne budi smešan.
- Ovo je neverovatno. - Šta bi značilo da je bio u pravu?
Ti kršiš svake zakone prirode za koje znam.
Ja, ja, ja, ja kršim koje zakone?
Kršiš svake zakone prirode za koje znam!
Sediš ovde, pričaš samnom, ali si mrtva!
Idem po pomoć!
Treba mi doktor! Soba 147!
Gde su svi doktori?
Ne, ne, ne!
Gde je ona?
Strašno mi je žao, gospodine. Znam koliko je ovo teško.
Vi ne razumete. Ona nije...
Ovo je veoma teško objasniti.
Znam da jeste. Da li iko i može?
- Gde ste mi stavili ženu? - Ne brinite sada o tome.
Dajte sebi vremena da ožalite.
- Gde ste mi stavili ženu? - Ona je mrtva. U mrtvačnici je.
U mrtvačnici! Popizdeće.
- Upomoć! - Da, ja sam, draga.
Oh, Erneste!
Onesvestila sam se i kada sam se probudila bio je mrak.
Vikala sam i vikala i vikala.
Niko me nije čuo. Niko ništa nije uradio.
Onda nisam znala gde sam pa sam se uplašila.
U redu je.
Erneste, ja sam u mrtvačnici.
- Zašto sam u mrtvačnici? - Shh! U redu je. U redu je!
Slušaj! Sada razumem. Neverovatno je!
Fizički je nemoguće, ali sada razumem.
- Oni misle da sam mrtva, Erneste. - Da!Ali nisi !
U celoj zabeleženoj medicinskoj istoriji,
ovo se nikada nije desilo ni jednom čoveku.
Da, pa, zašto se to desilo baš meni?
- Da li znaš šta si ti, draga?
Ti si znak. Predskazanje!
- Jesam? - Naravno da jesi.
Rečeno nam je da pripadamo jedno drugom.
A ja sam bio pozvan. Na izazov.
Zar ne shvataš, Madeline? Ovo je čudo!
Oh, moj Bože!
Sranje!
Formaldehyde.
Šta za ime Božije?
Prokletstvo.
Nije prava boja.
- Kako ide, Ern? - Ne želim da požurujem stvari, Madeline.
Ko uporno zove?
Ko je to?
Ne sme niko da me prekida!
Moraš biti savršeno mirna.
- Šta? - Madeline!
- Rekao sam ti da sediš mirno. - Mmm, šta nije u redu?
- Treba mi još terpentina. - Jesmo li skoro gotovi?
Kapci ti nisu izjednačeni. Hoćeš li da ljudi bulje?
Ne smem da koristim kerozin jer će uticati na kožu.
Gde je ona?
Helen! Šta ti radiš ovde?
Šta ti je to na rukama? Krv?
- Farba! - Farba?
Šta to radiš pa imaš farbu na rukama?
- Slikam. - Erneste.
Da li radiš nešto čudno sa Madeline?
- Definiši čudno. - Hajde, Erneste. Daj je ovamo!
Slušaj, Helen.
- Idemo napolje da popričamo. - Zašto šapućeš?
- Ona se odmara i loše je raspoložena. - Jesi li lud?
- Odmara se! - Ne odmara se.
Mrtva je, Erneste, kao što smo hteli, baš kao što smo i planirali.
Sećaš se? Možda si to uradio sam, ali ja ne mogu sada samo da odem.
Ne pošto si nas oboje stavio u opasnost!
Moramo je zakopati u Death Valley-u i da završimo sa njom jednom zauvek.
- Slušaj me... - Prestani. Zaslužila je to.
Bila je uništavač domova. Proždiračica muškaraca.
I bila je loša... glumica.
- Hoćeš li me, molim te, saslušati! - Oh, prestani!
Madeline još nije spremna za sahranjivanje.
- Gore je i mirno se odmara. - Oh, fino!
Ako nije mrtva, kaži joj da dođe dole.
Kaži joj da siđe ovde, dođe do mene...
- i poljubi me u... - Gde da te poljubim?
- Mad? - Hel.
- Draga. - Šta ste vas dvoje...
planirali ovde dole ili bolje rečeno šta još?
Jesi li ljuta, draga? Jesil li veoma ljuta?
- Živo je. - Madeline?
Oh, dečko! Helen, mislim da bi trebala odmah da odeš.
Vidim veoma loš razvoj situacije ovde.
Draga? Madeline?
Hoću da znaš samo jednu stvar, Hel.
Ovo si sama tražila.
Madeline!
- Šta si to uradila? - Šta sam uradila? Branila sam se.
Ti zavereniku, konspiratoru!
- Mrtva je! - Jel jeste?
Zbog ovakvih trenutaka vredi živeti.
Madeline, to je bilo užasno. Bilo je brutalno.
Bilo je glupo! Policija, Madeline! Policija!
Šta će oni da urade? Da me stave u gasnu komoru? Jaka stvar.
Život u zatvoru? Znaš li šta to znači za osobu u tvom stanju?
- Tako negativan.Pusti me da uživam u trenutku. - Šta je sa komšijama?
Komšije? Za 12 godina u Los Angelesu, da li si ikada video komšiju?
Moram da razmislim! Moram da razmislim!
Jedno od nas mora ostati prisebno.
Ja sam potpuno prisebna. Zakopaćemo je.
U Death Valleyu. Ti i ja.
Ja sigurno neću!
Ne? Prilično jake reči za ubicu u bekstvu,
jer to si upravo ti, Erneste.
Šta ako policija primi jedan poziv vezan za tebe...
i nađu me na podu kako ne dišem, i bez pulsa?
Niko ne može oponašati mrtvaca bolje od mene, Erneste.
Šta ćeš im reći? Bićeš veoma popularan u zatvoru, Erneste.
- Zatvoru? - Zatvor.
Znaš li šta rade sa mekanim, ćelavim, poteškim republikancima...
u zatvoru, Erneste?
Idem po lopate, draga.
A čak je i sama platila alat.
Zar ne voliš to?
- Zar ćeš samo sedeti tu? - Šta?
- Neću moći sam. - Pomoći ću.
- Rado ću ti pomoći. - Pomozi mi da raširim ovo. Hvataj kraj.
- Veoma mi je drago što pomažem. - Stavićemo telo tačno ovde.
Danas se dan na kraju baš brzo popravio?
Jesi li primetio kako nekada dan zna tako usrano da počne...
a onda se odjednom nešto lepo desi i sve se zbog toga...
iznenada... promeni.
To... uopšte nisam tražila.
Pogledaj me, Erneste, pogledaj me. Skroz sam mokra.
I izgleda da nešto nije u redu sa tvojom bluzom.
Imam rupu u stomaku!
Da, i još si živa.
- Još jedno čudo! - Ne, nije.
Ha! Ah-ha! Popila si napitak!
Kako znaš za to?
- I ti si ga popila takođe. - Pa, teško da mi je i trebao.
Znači zato tako izgledaš i još si mrtva.
- Kada si ga popila? - Oktobra 26, 1985. Mnogo pre tebe!
- O čemu to pričate? - O napitku!
- Koliko si dala za njega? - Sve što sam imala.
- A to je bilo malo! - Popile ste napitak?
- Knjiga o lepoti, malo sutra! - Čekaj malo.
Mislim da ovo nije uopšte nikakvo čudo!
Ti si prevara, hodajuća laž i providna si!
Kad smo već kod toga, kao prijateljica, reč saveta.
Izbegavala bih kupaće kostime na neko vreme.
Barem, dvodelne.
Ili ako bi...
Prokletstvo. Samo što sam sredila ovo.
En garde.
- Kučko. - Devojke, devojke!
Smirite se. Siguran sam da ovo možemo rešiti na miran ...
Treba da naučiš da se ne takmičiš samnom. Ja uvek pobeđujem.
Možda si uvek pobeđivala, ali zato nikada nisi igrala pošteno.
Koga je briga kako sam igrala? Pobedila sam!
Ja ću biti gore.
To je zato što si mogla da dižeš noge višlje od bilo koga.
Ali pogledaj se sad! Sada ne bi mogla ni da podigneš obrvu bez hirurgije!
Dizala sam ja i više od obrva u moje vreme.
Ti mršava, izveštačena, prazna kučko!
Izgubila si svoj jedini talenat koji si ikada i imala.
Taj talenat je bio samo još jedan više koji sam imala od tebe, eks-debela!
To! Ne! Oh, prokletstvo!
Ovo je besmisleno! Čekaj malo, ovo je smešno!
Ne možemo ništa jednoj drugoj! Mi čak ne možemo ni osetiti bol!
Bol!
Pričaću ti o bolu! Bobby O'Brien!
Scott Hunter! Ernest Menville! To je bol!
Volela sam svakog od njih i oni su mene.
Neću da pričam sa tobom dok lepo ne namestiš glavu.
Oni su mi bili sve a ti si mi ih uzela .
Ne zato što si ih volela, ne zato što ti je bilo stalo...
već da bi me namerno povredila.
- To nije tačno! - Lažov!
- Ti si me prva napala! - Ja?
Misliš da sam bila slepa, gluva?
Da nisam mogla da čujem šta ste ti i one balave drugarice pričale o meni?
- Mislila si da sam jeftina. - Oh, molim te. Luda si.
Kako me onda nikada nisi pozvala na jednu od onih tvojih žurki kod roditelja?
Nismo mislile da bi ti bilo lepo.
- To ne bi bilo... Prestani! - Pokušavam.
- Za nas bi bilo neobično da imamo... - Đubre u kući!
Menjaš temu. Ukrala si mi dečke namerno!
- Nisam! - Priznaj!
Ne, ti priznaj. Pogledaj me u oči...
i priznaj da si mislila da sam jeftina.
Okej, mislila sam da si jeftina.
Pa,
povredila sam te namerno.
i... stvarno mi je žao.
I meni je takođe.
Ern, dragi.
Helen i ja hoćemo da se izvinemo zbog onog dole.
- Sada smo se ispraznile. - Da, hvala Bogu.
Bila sam tako strašna što sam te mrzela i zavidela ti u isto vreme.
Zavidela si mi? Ja sam tebi!
- Nisi! - Jesam.
- Tačno, na kom delu si mi zavidela? - Na ocenama, pod jedan.
Izvinite. Izvinite!
Samo sam hteo da vam kažem da sam došao do odluke koja je...
veoma važna i na duge staze.
- Ja odlazim. - Ti šta? Odlaziš? Ne.
- Potreban si nam. - Obećala sam Hel da ćeš je popraviti.
I na Maddie treba da se poradi.
- Ti možeš prva. - Oh, to je tako slatko od tebe!
Hvala ti. Ern?
Hajde. Šta kažeš? Za stara vremena.
Molim te!
Pod jednim uslovom. Kada završim, ja odlazim.
Ne tražite me. Ne pitajte za mene.
Da nikada ni ne pomislite na mene.
Ja nemam problema sa tim. A ti?
Ne više.
- Čudesno je!
- Bez ijedne bore!
Za Ernesta možeš da pričaš šta god hoćeš, ali čovek je genije.
Jeste. Genije je.
Čekaj. Imaš nešto ovde.
Verovatno to nisam smela uraditi.
- Mislim da je još uvek... mokro. - Može li Ernest popraviti ovo?
- Da, pozvaću ga pre nego što krene. - Ali čekaj malo.
Šta ako se ovo ponovo desi?
Šta ako izbledi? Popuca? Ako pada kiša?
- Da li će se vraćati na održavanje? - Čak i ako se vrati,
neće živeti zauvek.
- To nije dobro. - Šta ćemo da radimo?
- Moraće da popije napitak. - Da!
Odvešćemo ga kod Lisle. Ona će ga nagovoriti.
Neće hteti da ide kod Lisle. Čula si ga. Odlučio je da ode.
To je tačno. Moraćemo to da ispoštujemo.
Znam. Drogiraćemo ga.
Ern, dragi.
Taksi mi je stigao?
Mislile smo da bi hteo možda doručak.
Znate, malo sam razmišljao.
Preispitivao sam se. Pitao sam se zašto...
nisam spakovao stvari pre pet godina,
pre šest godina, pre deset godina, umesto što sam ostao ovde...
i trpeo svako nepoštovanje i ponižavanje.
Reći ću vam zašto. Zato što sam dao obećanje...
i to mi je značilo sve.
Da, veoma je plemenito držati svoju reč.
Ernest? Tvoje piće?
Da li znate kako zovu čoveka koji drži reč bez obzira na sve?
- Po cenu svega? Da li znate? - Ne.
Idiot. Od sada ću biti ona vrsta idiota koja ja hoću da budem.
Idiot sa manjkom ponosa, jer znate zašto?
Konačno sam shvatio nešto. Održao sam obećanje.
Dok nas smrt ne rastavi.
Pa, vi ste mrtve.
I ja se rastavljam od vas.
Živeli.
Znate šta još?
Mnogo pijem.
Šta?
Drago mi je da vas vidim budnog, Dr. Menville.
Nadam se da vam ne smeta ...
što su Harry i Dick morali da vas obuku.
Niste bili prikladno obučeni za svečanost.
Kakvu svečanost?
Pravim žurku gore.
Pravim je svakog proleća za moje klijente.
Dobro.
Okej.
- Šta hoćete od mene? - Hoću...
Volela bih da vam dam poklon.
Dar života...
i večne mladosti.
Videla sam vašu ženu i prijateljicu.
Obavili ste odličan posao.
Pokažite mi ruku.
Hajde. Ne ujedam.
Šta to radite?
Volim vas.
Moj Bože!
Hvala.
Ali ne budite skromni. To je ono što radite.
To je ono što ste oduvek radili.
Zaustavljali vreme ljudskim licima i rukama.
Vi ste kao Don Quixot,
jurišate na vetrenjače prirode.
Popijte.
Hajde.
To je kompletiranje vašeg životnog rada.
Davali ste drugima mladost..
a protraćili vašu.
Pijte!
Moćićete ponovo da radite... zauvek.
Pijte.
Pijte! Dr. Menville!
Dugujete sebi još jednu šansu. Pijte!
Napravite pravi izbor! Jedini izbor!
Pijte! Siempre viva!
Živite zauvek!
I šta onda?
Šta?
- Šta se onda dešava? - Šta?
Ne želim da živim zauvek.
Zvuči dobro, ali šta ću da radim? Šta ako mi bude bilo dosadno?
- Šta? - Šta ako bude bio usamljen?
Sa kime ću se družiti, sa Madeline i Helen?
Šta ako mi se nešto desi? Šta ako se osakatim?
Šta ako me upucaju? Šta ako me neko gurne dole...
Šta ako padnem sa avionom, niz stepenice ili nešto?
- Ali nikada nećete ostariti. - Ali svi ostali hoće.
Morao bih da gledam sve oko mene kako umiru.
Ne mislim da je ovo ispravno.
Ovo nije san. Ovo je košmar.
Vas ljude treba sve zaustaviti.
Dick, Tom, Harry.
Uzmite mu napitak!
- Držite ga! Držite ga! - Opušteno. Neće daleko.
Ne u njegovim godinama.
Dobrodošli. Lisla će sići za par minuta.
Prvo, moram da podsetim sve one koji su izlažirali svoju smrt...
na naš veoma striktan stav...
o pojavljivanuju u javnosti zbog naslova u novinama.
Neću da imenujem. Znate ko ste.
Samo sam se pokušavao zabaviti. To je sve.
Vidi! Eno ga Ernest!
Moj Bože! I dalje izgleda pakleno.
Mislim da mu nije dala dobru stvar.
Vidi!
I dalje je kod njega!
Idemo.
Okupite se svi.
Lisla će biti sa nama za par sekundi.
Gospodo, molim, zapečatite sobu.
Ide gore.
Idiot!
Erneste!
- Helen! - Hvataj!
- L... - Erneste!
Ernest! Hvataj!
Hvataj!
Erneste! Da li i dalje imaš napitak ? Da li je kod tebe?
Nađi ga! Nađi ga!
To je jedini način da preživiš ako padneš.
Popij ga! Popij ga ili ćeš umreti!
Kada budeš pao,
možeš sam sebe sastaviti.
Popij!
- Popij ga. Popij ga! - Popij ga!
Popij ga! Popij ga!
Moraš!
Potreban si nam!
Žao mi je, moje drage.
Prepuštene ste same sebi.
Pa...
hoćeš li skoro biti gotov ili kad?
Oh, da! biću gotov veoma brzo.
To je bilo prilično kul.
Bilo bi bolje za vas obe da ga vratite nazad.
- Da? - Ništa. Zakasnile smo. Umakao je.
- Prokletstvo! - Rekla sam ti da smo trebale otići na aerodrom!
- Nisi to uopšte ni rekla. - Ja sam znala da se neće vraćati ovamo.
- Ti imaš bas odgovore, zar ne? - Vidi!
- Već se ljuštim! - Oh!
- Ja takođe! - Ko će popraviti ovo?
U nevolji smo. Ernest je nestao.
Ne možemo nazad kod Lisle. Rekla nam je da čuvamo tela.
- A pogledaj nas! Mrtve smo! - Da!
Ovo je takav blam.
Jel znaš šta je ovo? Ovo je jednostavno pitanje održavanja!
Da, moramo biti pažljive.
Moramo voditi računa jedna o drugoj.
Ja ću farbati tvoje dupe; ti ćeš moje.
- Ko bi to zamislio? - Da.
- Ti i ja... zajedno. - Da, znam.
Zavisimo jedna od druge.
Farbajući jedna drugoj dupe.
- Dan i noć. - Oh, da. Zauvek.
Zauvek.
Okupili smo se danas ovde da odamo poštu...
čoveku od hrabrosti i sa vizijom.
Sada, Dr. Ernest Menville se uvek osećao kao da mu život počinje od 50.
A pošto o Ernestu znamo veoma malo pre tog doba,
možda je to u njegovom slučaju, zaista i istina.
Jer je tek u 50-toj, upoznao svoju ženu Claire,
da je imao dva sina i četiri ćerke...
a onda kao biblijski patrijarh...
počeo da širi svoju poruku nade...
svojoj usvojenoj deci širom sveta.
Dr. Menville je jurio sa ushićenjem...
ne da bi ispunio neke lične ambicije...
već da bi unapredio svet za nas...
da bi napravio mnogo bolje mesto od onoga kakvo je on zatekao.
U tome je i uspeo.
Menville savetodavna klinika za bračne parove,
Menvilov Centar za žene,
i naravno, Ernestovo udruženje anti-alkoholičara koje će ga pamtiti...
...za njega su bile fantastične avanture.
Ko od nas nikada nije upoznao Ernesta šaljivdžiju? Hmm?
Ernesta propovedača?
Svi smo mi čuli njegovu priču o živim mrtvacima na Beverly Hills.
- Ah, ali vidite... - Oh, šta?
- Nije valjda da plačeš? - Ne plačem.
Imam... nešto u oku.
Da li imaš onaj broj 9?
Vidi. Stavila sam ti je u torbu.
Mora da mi je ispala negde.
- Ne.Stavila sam ti je u torbu! - Pa.
Ko može izgubiti veliku bocu boje, za ime Božje?
Imala sam je kada smo napuštale kola, okej?
Hajde da se gubimo odavde.
Ja lično verujem da je ovaj učitelj, dobročinitelj,
ovaj čovek, na svoj način...
saznao tajnu večnog života.
A on je ovde, među nama, u srcima svojih prijatelja.
A tajna večne mladosti je upravo...
u životima njegove dece i unuka.
Po mom mišljenju, naš voljeni Ernest...
je jedini čovek koji će zaista...
živeti zauvek.
Blah, blah, blah, blah, blah.
Šta si uradila sa onim sprejom?
Hajde. Ostavi se toga. Daj mi da vidim šta si uradila od sebe.
Da, malo si izborana.
- Mora da izgledam smešno. - Ne, ne mislim da će iko primetiti.
Ali mislim da će ti biti potrebno malo doterivanja na bradi.
- Moram da idem u radnju. - Hajde sada!
Kako si mogla izgubiti čitavu bocu boje?
Zašto ja moram sve da nosim? Ti nosiš torbicu za bebe.
- Gde si je videla zadnji put? - Da znam, znala bih i gde je.
- Čitava boca boje. - Sjaši malo!
Da li je to ikada pomagalo? Kada me pitaš gde sam nešto videla zadnji put?
Da. Kada si izgubila svoj kažiprst.
- Nisam ga izgubila. Odlomio se. - To je zato što...
Pomozi mi! Noge mi ne rade! Pomozi mi!
Da li se sećaš gde si parkirala kola?
Sinhro: ProMediA®